Effect of soil compactness on the growth and quality of carrot (Diss.)
Pietola, Liisa (1995)
Tätä artikkelia/julkaisua ei ole tallennettu Jukuriin. Julkaisun tiedoissa voi kuitenkin olla linkki toisaalle tallennettuun artikkeliin/julkaisuun.
Pietola, Liisa
Julkaisusarja
Agricultural Science in Finland
Volyymi
4
Numero
2
Sivut
139-237
Agricultural Research Centre of Finland The Scientific Agricultural Society of Finland Agricultural Research Centre of Finland The Scientific Agricultural Society of Finland
1995
Tiivistelmä
Vuosina 1989-1991 perustettiin porkkanakockenttiä Etelä-Suomessa hieta-, savi- ja multamaalle. Tutkimuksessa mitattiin kynnöksen kuohkeuttamisen ja tiivistämisen sekä sadetuksen vaikutuksia maan fysikaalisiin ominaisuuksiin ja kasvukuntoon. Tutkimuskasvina käytettiin porkkanaa (lajikkeena Nantes Duke), jonka varastojuureksen ulkoisen laadun tiedettiin reagoivan herkästi maan tiiviyteen. Keskeisenä tutkimuskohteena oli myös sadon sisäinen laatu ja sen suhde juuristen pinta-alaan maan tiiviyden muuttuessa. Kynnöstä kuohkeutettiin kahdella eri tavalla: 1. Perunamaan multauslaitteella niuotoiltiin 2 m leveisiin koeruutuihin 45 cm välein 4 harjua. 2. Kelajyrsimellä kuohkeutettiin 2 m leveitä penkkejä 20 cm syvyyteen, savimaalla 1 5 cm syvyyteen. Lisäksi kynnöstä tiivistettiin ajamalla traktorilla pyörä pyörän jälkeen kiinni joko kerran tai kolmesti. Traktorin taka-akselikuormitus oli 3 tonnia. Kuohkeutus- ja tiivistysajot tehtiin välittömästi ennen kylvöä maan ollessa kosteata. Viidentenä oli käsittelemätön koejäsen. Kaikissa maan mekaanisissa käsittelyissä käytettiin traktorissa 2 metrin raideväliä, jolloin vältyttiin ylimääräiseltä maan tallaamiselta. Sadetuskäsittelyssä hieta- ja savimaan kentät sadetettiin maan kuivuessa alle 50 %:iin hyötykapasiteetista. Ruutuihin oli keväällä upotettu 60 cm korkeita ja 30 cm läpimittaisia PVC-lieriöitä. Sadonkorjuuaikana ne nostettiin maasta porkkanan varasto- ja sivujuurien yksityiskohtaisia analyysejä varten. Sivujuuriston pituus ja leveys eri maakerroksissa mitattiin kuva-analysointimenetelmällä. Kenttämittausten mukaan viljelymaan tiivistäminen kylvömuokkauksen yhteydessä kevyellä traktorilla lisäsi karkean hiedan, runsasmultaisen saven ja multamaan kyntökerroksen tilavuuspainoa ja mekaanista vastusta. Kivennäismaalajit tiivistyivät vain ylimmässä 25 cm:n kerroksessa, mutta multamaalla tiivistysten vaikutukset ulottuivat kyntökerroksen alapuolelle. Traktorilla ajo lisäsi kyntökerrokseii tilavuuspainoa 8 % hiedalla, 10 % multamaalla ja 13 % savella. Sama tilavuuspainon suhteellinen muutos Iisäsi mekaanista vastusta hietamaalla 100 % enemmän kuin multamaalla, kun maiden kosteus oli 50 % hyötykapasiteetista. Tiivistetyt maat pidättivät vettä enemmän kuin kuohkeutettit (kapeat harjut tai jyrsitty penkki), kun vesipitoisuus laskettiin suhteessa maan tilavuuteen. Tämä johtui lähinnä pienten (<0,2 mm) huokosten lisääntymisestä maata tiivistettäessä. Koekenttämaiden kokonaishuokostilavuus ja erityisesti suurten huokosten osuus laskivat olennaisesti tiiviysasteen lisääiityessä. Kolmesti tiivistetyllä savimaalla suurten huokosten (> 30 mm) osuus maan tilavuudesta painui alle 10 % rajan. Tiivistysajot vaikuttivat selkeästi maan ilman koostumukseen savimaalla ja varsinkin multamaalla, jossa alin mitattu happipitoisuiis oli 10 %. Myös varastojuureksen nopea kasvu laski maan ilman happipitoisuutta. Hietamaalla maan fysikaalisista ominaisuuksista mekaaninen vastus muodostui kasvua rajoittavaksi tekijäksi, kun kuivassa tiivistetyssä, kyntökerroksessa vastus kohosi yli 2,5 MPa:n rajan penetrometrillä mitattuna. Kaikilla tutkimusmaalajeilla kyntökerroksen tiiviysaste oli noin 93 % kolmen tiivistysajon jälkeen. Maan tiiviysasteella tarkoitetaan maan tilavuuspainon suhdetta maksimaaliseen tilavuuspainoon. Vain savimaassa tämä tiiviys heikensi ratkaisevasti porkkanan kasvuedellytyksiä. Savimaassa kynnöksen äestys vakioraiteita käyttäen osoittautui parhaimmaksi muokkausmenetelmäksi, kun porkkanan eri kehitysvaiheet otetaan huomioon. Liiallinen kuohkeutus johti epätasaiseen ja viivästyneeseen taimettumiseen, ja sadon määrä laski sadettamattomissa kuohkeutetuissa harjuissa tai penkissä yhtä paljon kuin tiivistetyissä koeruuduissa. Hietamaalla kuivassa olosuhteissa kuohkeutus viivästytti taimien kehitystä ja tiivistys rajoitti porkkanan kasvua, mutta lopullisen sadon määrää mekaaniset käsittelyt säätelivät vähän. MuItamaalla maan tiivistäminen edisti niin ikään taimien kehitystä, mutta vaikutti muuten vähän porkkanan kasvurytmiin ja lopulliseen satoon. Viljelymaan mekaaniset käsittelyt ja sadetus vaikuttivat huomattavasti selvemmin porkkanan Muotoon kuin sisäiseen laatuun. Maan tiivistäminen heikensi porkkanan pituuskasvua, lieriömäisyyttä ja lisäsi haljenneiden porkkanoiden määrää. Porkkanan kehitysvaihe, sääolosuhteet ja maalaji säätelivät porkkanan kemiallista laatua huomattavasti enemmän kuin maan tiiviysaste. Jopa tiiviillä savimaalla saavutettiin kasvukaudelle ominaiset porkkanan karoteeni- (10 mg 100 grammassa tuoretta porkkanaa) ja sokeripitoisuudet (5 %). Samanaikaisesti tiiviin savimaan porkkanat sisälsivät vähemmän mehua sekä enemmän kuiva-ainetta ja raakaa kuitua kuin kuohkean savimaan tai muiden maalajien porkkanat. Alin karoteenipitoisuus (3,5 mg/100 g) mitattiin multamaan jyrsitystä penkistä vuonna 1990, jolloin syyskesä oli poikkeuksellisen viileä. Tiivistäminen lisäsi karoteenipitoisuuden tasolle 5 mg/100 g. Sadetus vaikutti porkkanan karoteenipitoisuuksiin eri tavoin eri vuosina, kun taas sokeripitoisuuteen sadetuksella ei ollut osuutta. Vakaana pysynyt kemiallinen laatu eri käsittelyjen välillä samassa kasvuvaiheessa ja samana vuonna voidaan selittää porkkanan ohuiden juurenhaarojen avulla, joita yksi porkkana kasvatti noin 200 m tiivistetyssä ja 120 m kuohkeassa sadettamattomassa hietamaassa 0-50 cm:n syvyydessä. Tiivistetyssä multamaassa mitattiin vielä suurempia pituuksia. Suurin osa (80-90 %) tästä pituudesta koostui juurista, joiden halkaisija oli noin 0,15 mm. Juuristo, joka muodostuu näin ohuista juurista, mahdollistaa porkkanan tehokkaan veden ja ravinteiden oton. Tiivistys ja sadetus lisäsivät juuristen kuiva-ainepainoa, kokonaispituutta tai pinta-alaa lähinnä vain 0-30 cm:n kerroksessa, jossa porkkanan juuristo pääosin sijaitsi. Tutkimus antaa viitteitä siitä, että porkkanan varastojuureksen karoteeni- ja sokeripitoisuuden lisääntyminen kasvukauden loppua kohti on varminta kohtalaisesti tiivistetyssä kyntökerroksessa, jossa vedenpidätyskapasiteetti ja juuristen pinta-ala oli suurempi kuin mekaanisesti kuohkeutetussa maassa. Tutkimuksen tulokset mekaanisten käsittelyjen vaikutuksista maan fysikaalisiin ominaisuuksiin ja porkkanan ulkoiseen laatuun saavat tukea aikaisemmista tutkimuksista. Porkkanan sisäinen laatu, jota perimä ja kehitysvaihe hallitsevat, ei ollut yhtä selkeästi maan fysikaalisten kasvutekliöiden säädeltävissä kuin ulkoinen laatu. Uudet tulokset porkkanan sisäisestä laadusta sekä juuristen pituuden ja pinta-alan jakautumisesta maaprofiilissa korostavat, että porkkanan sivujuuriston koko on riittävä takaamaan tiiviydestä kärsineen varastojuureksen biokemiallisen kypsymisen. Tätä tukee se, että tiivistetyssä maassa porkkanan nopeasti kehittynyt lehtimassa pystyi hyödyntämään kasvukauden säteilyn. Tutkimuksen perusteella porkkanaa ei kannata kylvää hyvin kuohkealle kasvualustalle, sillä lievä tiiviys varmistaa porkkanan varastojuureksen nopean kehityksen ja hyvän sisäisen laadun Suomen lyhyenä kasvukautena.
Collections
- Julkaisut [85921]